WILLIAM HARRISON SYKEHUS
Hei, syvsover.
Hei. Er det allerede morgen?
Ja, på tide å dra på jobb.
Weaver elsker å holde tider.
"Tom, vi skal ha møte hver morgen klokka 09.00.
Uansett vær,-
-om så skitters og mechs danser i messa.
Og Tom...
Jeg tolererer ikke forsentkomming."
Etter to uker føles alt så...
Normalt?
Normalt, som det pleide å være?
Det er vanskelig å forestille seg.
Men jeg savner en del ting.
Som hva da?
Som å ta et dypt åndedrag av frisk og kjølig New England-luft.
Eller lukten av kaffe som brygges.
Og?
Lyden av mine sønner som våkner og krangler om badet.
De tre kranglet stadig med hverandre om teite ting,-
-som TV eller sokker eller frokostblanding.
Rebecca var hele tiden nødt til å være-
-dommer
Unnskyld.
Du trenger ikke be om unnskyldning.
Jeg hadde en ektefelle og en sønn. iblant savner jeg dem veldig mye.
- Men dette er alt vi har nå. - Jeg vet det.
Og det føles bra.
Ja. Det føles bra.
Det føles veldig bra...
-...men nå er jeg sent ute. - Jeg også.
- Skal vi fortsette senere? - Det må vi.
- Etter middag? - Eller etter lunsj?
Det lyder enda bedre.
Det er en avtale.
Beklager.
Andre gang denne uka, Tom.
Ja, sir.
Dette er et godt eksempel på akkurat det-
-vi kommer til å snakke om her.
Alle i hele enheten-
-er blitt for slappe og selvtilfredse.
Det merkes i alt det ugjorte, i slurvete øvelser-
-og forsentkomming.
Vi har vært gjennom ganske mye de siste månedene-
-og fortjener litt fri.
Jeg er uenig. Det kan bli vår undergang.
Vi kan ikke senke garden en eneste dag.
Grunnen til at vi stoppet her,-
-var for å skaffe proviant og forberede oss på-
-turen til Charleston.
Kaptein?
Så så. Det går bra.
- Går det bra med deg? - Dette var...
Kaptein Weaver?
Hva er det som skjer?
Herregud.
Hent dr. Glass med en gang!
- Dr. Glass! - Hva har de gjort med meg?
Hva har romvesenene gjort?
Dr. Glass!
- Hold ham fast! - Hjelp meg litt.
Kaptein?
- Tom? - Ja.
Han fikk en stor dose beroligende uten noen virkning.
Du må ta over.
- Hører du? - Du skal nok klare deg.
Nei, hør på meg.
Engst dere ikke for meg. Før enheten til Charleston.
Jeg setter min lit til deg.
Jeg skjønner ikke. Hvordan har dette skjedd?
Dette.
Det finnes ingen antibiotika som biter på det.
Er det gift fra tøylepiggen?
Prøvene viser ikke noe som helst.
- Alt er normalt. - Det ser ganske unormalt ut.
Vi ser ikke noe med utstyret her.
Vi har prøvd å begrense spredningen.
Vent litt. Har det vært sånn lenge?
- Ja. - Hvorfor sa du ingenting?
Kaptein Weaver ville ikke at noen skulle vite det,-
-spesielt ikke deg.
- Vi kunne gjort noe tidligere. - Hva da?
I Charleston finnes det kanskje leger som kan behandle dette.
Jeg vet bare at giften sprer seg.
Derfor må han til Charleston.
Gjør hva dere kan for ham.
Stabiliser ham. Vi drar i kveld.
Det er ikke klokt at du er ute og patruljerer igjen.
Du vet jo at jeg hater sykehus.
Du risikerer infeksjon og å bli skutt-
-bare for å være sammen med meg.
- Du må virkelig like meg. - Det skal alltid handle om fyren.
- Du vet hva jeg mener. -Det gjør jeg.
Vi har mye å snakke om.
- Ikke nå igjen. - Jo da, nå igjen.
- Jeg forstår hva du mener. - Jeg tror ikke det.
Jeg er ikke rett person for deg.
Får jeg avgjøre det selv?
Forstår du ikke at jeg vil være sammen med deg?
Det kan ikke bli noe mellom oss.
Ok, så du liker meg ikke.
Nei... Jeg har bedt Weaver om å få bytte tropp.
- Hva? - Til Goodmans.
Goodman?
Er ikke han 50 år gammel?
- Hal. - Jeg bare spør.
Herregud.
Tøylen er fjernet.
- Herregud. - Hal... Det finnes flere.
Herregud.
- Alle er døde. - Vi må forvisse oss om det.
- Hal! - Ja.
Karen!
Karen.
Jeg forstår ikke dette.
Hjelp meg:
Karen. Karen!
Karen!
Jeg akter ikke å pakke inn dette.
Kaptein Weavers tilstand er kritisk.
Dr. Glass gjør alt i sin makt, men ingenting synes å fungere.
Vi blir nødt til å komme oss til Charleston,-
-både for Weavers skyld og vår egen.
- Når da? - Vi må være klar for avreise i kveld.
Det kan bli vanskelig.
Ok.
På kapteinens ordre, har jeg tappet kjøretøyene for drivstoff-
-for å drive sykehusgeneratoren.
Vi har ikke nok drivstoff for å nå fram til Charleston.
Det var så vidt vi rakk hit fra Richmond.
Kjente Weaver til dette?
Vi har ikke klart å finne mer.
Det var derfor dieselen gikk til generatoren.
Jeg har allerede tømt lastebilene for diesel,-
-og vi har bare nok med brensel-
-til å drive generatoren i 12 timer.
Når skulle Weaver få vite det?
Han visste det allerede.
Greit.
Vår første oppgave blir å fokusere på å finne mer drivstoff.
Dai, send tre speidergrupper øst, sør og vest.
Gi dem drivstoff til 8 timers kjøring.
Hvis vi stenger alt unntatt intensiven,-
-hvor lenge går generatoren da?
Trolig dobbelt så lenge.
- Fint, da gjør vi det. - Greit.
Pakk for turen til Charleston.
Vi har ingen tid å miste.
- Pappa. ala.
Hal og Maggie er tilbake. Du må komme.
- Jeg kommer straks. - Pappa...
De fant Karen i skogen.
Hallo.
Vi fant henne nedgravd i skogen med en masse avtøylete,-
-døde barn.
Jeg skjønner ikke.
Vi må ta henne med til dr. Glass.
- Vent litt. - Tøylene er fjernet. Vær så snill.
Ikke la henne få bli.
Hun har kontakt med dem ennå.
Hvordan vet du det, Ben?
Jeg hører det.
Dai, lås henne inne på isolat.
- Pappa. - Han har rett. Det er best sånn...
...inntil vi vet mer.
Dr. Glass er på intensiven.
Be henne komme til psykiatrisk.
- Ingen fare. -Hvor er jeg?
Du er hos 2. Massachusetts. Jeg heter dr. Glass.
- Husker du meg? - Vi kan ikke stole på henne.
- Ben. - Hun er ikke en av oss.
Det er greit, Ben.
Hei, Karen.
Du lever.
- Takk og pris. - Som du kan se.
Det var det verste-
-jeg noensinne har opplevd.
Å se dem torturere deg...
...uten å kunne gjøre noe med det.
Godt å ha deg tilbake.
Men vi har en del spørsmål.
Greit.
De drepte barna du ble funnet med,-
-var dere sammen på skipet?
Kanskje det.
- Jeg husker ikke. - Hva kan du huske?
Bare at jeg var-.
- Ombord på skipet-
-i kapselen min.
Da jeg våknet, så jeg Hals ansikt.
Det er alt.
Jeg forstår hvor vanvittig dette låter, men...
Hvordan ble tøylene fjernet?
Jeg vet ikke...
-...men jeg antar at... - Hva da?
At jeg hadde tjent min funksjon.
Hvil deg og få tilbake styrken.
Dr. Glass vil sikkert ta litt prøver.
Kan jeg få litt mat?
Jeg tror ikke at jeg har spist på veldig lenge.
Jeg lover at vi skal ta hånd om deg.
Men jeg vil ikke at du skal forlate rommet...
...før vi vet... -At jeg ikke utgjør noen trussel.
...at du er helt frisk.
Jeg skjønner.
Det er så deilig å være hjemme.
Jeg ville bare komme tilbake til 2. Massachusetts-
-og til deg og Hal.
Hvil deg, så får vi snakke mer senere.
Hal.
Vokt værelset døgnet rundt.
Godt å ha deg her.
Pappa.
- Jeg blir hos henne. - Jeg vet ikke om...
Jeg har størst sjanse til å oppdage om noe er galt.
Greit. Jeg vil likevel ha en vakt utenfor.
Ben.
- Hva skal dette bety? - Hva mener du?
Hva er dette for noe dritt om onde forutanelser?
Det der er Karen.
Det tror du.
Jeg har aldri møtt henne før.
Vi mistet henne da hun prøvde å redde deg.
Hun var sikkert et fantastisk menneske,-
-men det der er ikke Karen.
Hvorfor skulle du være annerledes?
Det er jeg ikke. Men jeg kan takle henne.
Du kan ikke unngå å bli manipulert...
Hører du hva du sier? Se på henne.
Vi fant henne halvdød. Hun er redd og panikkslagen.
Hvordan kan hun manipulere meg?
Hun har allerede begynt.
Hold ham så langt vekke fra henne som mulig.
Det ender ikke bra.
- Du er et sånt jævla... -Misfoster?
Jeg hadde tenkt å si tufs, men misfoster passer bra.
- Han gjør meg frustrert. - Men han har sannsynligvis rett.
Seriøst? Gi deg nå...
Ro deg ned. Det er jo merkelig-
-at hun dukket opp mindre enn én kilometer herfra.
Ok.
- Hva så? - Du har ikke engang reagert på det.
Du ville gjort det.
- Hvis det var noen andre enn din gamle kjæreste.
Ok.
- Han forverres eksponentielt. - Hvilket betyr?
Han har mindre tid enn jeg trodde.
Helvete.
Hva tenker du?
Vi har ikke noe bra utstyr her. På et eller annet vis-
-har giften satt seg på de røde blodlegemene-
-som en parasitt som spres i blodomløpet.
Han ble bitt for flere uker siden. Han burde vært død.
Ja, men jeg har en teori.
Jeg tror at parasitten har en inkubasjonstid for å modnes.
Som egg?
Eller larver eller noe uforklarlig.
Skal vi bare se på at han dør?
- Selvsagt ikke. - Ok, gjør Weaver klar.
Vi setter ham i en rask bil og kjører ham strake veien til Charleston.
- Nei. - Det er en ordre.
- Prøv aldri å gi meg ordrer. -Å nei?
Jeg har befalet nå.
Jeg har tatt hånd om enheten fra starten av og er lege.
- Jeg vet det. - Ingen andre.
Jeg vet hva som er best for pasienten...
- Ro deg ned. -...og han blir hos meg!
Rebecca, slutt!
Unnskyld.
Rart at det ikke skjedde tidligere,-
-eller med ombyttede roller.
Jeg er ikke din kone, Tom.
Vi kan ikke unne oss en kjærlighetskrangel...
-...men må bare overleve. - Jeg har hatt ansvaret i én dag.
Jeg tror ikke at noen forstår hvordan han har holdt oss sammen-
-med spytt og lim og ren viljestyrke.
Vår beste sjanse for overlevelse, er hvis han overlever.
Gi meg til midnatt å komme på en løsning,-
-så gjør vi som du vil.
Det er en avtale.
Hyggelig å endelig treffes, Ben.
Hal snakket ofte om deg.
Jeg hadde glemt hvordan ordentlig mat smaker.
Lager Pope maten, eller er onkel Scott tilbake på kjøkkenet?
Pope har stukket av.
Onkel Scott ble drept av mech-kuler.
Han prøvde å redde noen barn fra en gruppe med skitters.
Jeg er lei for det.
Jeg likte onkel Scott.
Han er død.
Akkurat som en masse andre bra mennesker-
-som sloss mot dine herrer.
De er ikke mine herrer.
Ikke nå lenger.
Du lurer de andre, men ikke meg.
Jeg kan høre deg.
Hører du meg?
Hva mener du?
Du er fortsatt koblet til dem, og du kan også høre det.
Jeg hører faktisk noe.
Det høres ut som-
-en TV, en radio og en masse støy på en og samme gang.
Er det det du mener?
Ja, noe sånt.
Men det er jo bare støy.
Fjernt støy.
Jeg føler meg ikke tilkoblet, for jeg husker hvordan det var.
- Gjør du det? ala.
Som en hånd rundt halsen min...
Som bevegde meg som ei filledokke og knapt lot meg puste.
Jeg måtte bevitne grusomheter.
Helt ute av stand til å protestere.
Du må vel huske det?
Jeg husker.
Du var koblet til skitters.
Forestill deg ti ganger verre.
Kan jeg få litt mer brød?
Ja.
Klart det.
Lourdes kan ha kommet på noe.
Vi merket at kapteinen var hypotermisk,-
-at kroppstemperaturen begynte å synke.
Som er ulogisk.
Var normale reaksjon på infeksjon er høy temperatur og feber.
Men ikke her.
Vi lurte på om mikrobene er avhengige av et svalere miljø for å overleve.
Det er derfor de ferdes nær det ytterste hudlaget.
Vi har hevet kroppstemperaturen-
-og har klart å bremse sykdomsforløpet.
Da husket jeg noe fra immunologien. Ekstrakorporal hypertermi.
Det høres ganske sprøtt ut, men vi pumper ut Weavers blod,-
-varmer det til 41 grader og pumper det tilbake igjen.
Temperaturøkningen burde bremse mikrobene...
-...og kanskje drepe dem. - Det høres sprøtt ut.
Man gjør sånn med kreft- og aidspasienter.
Hvordan gjøre det uten å drepe ham?
Med Jamils hjelp.
- Meg? - Vi må kunne pumpe...
...og sirkulere kapteinens blod gjennom en varmeovn.
- Er det alt? - Greier du det eller ikke?
Det er ikke umulig, men når og med hva?
Det må skje nå,-
-og vi kan sikkert materialene og maskinene som trengs.
Vi har vel ikke noe annet valg?
Greit. Gjør det,-
-men imens, gjør vi oss klare til å dra.
Når vi har funnet mer drivstoff, så drar vi.
Funnet noe?
Ikke noe brennstoff, sjef.
Vi fant dem i veikanten 16 km vestover.
Dem?
- Pope? - Jeg tror ikke at han puster.
Her borte.
Dette blir bra, Lyle.
- Er han...? - I live? Så vidt det er.
- Det går bra med meg. - Slett ikke. Sett deg.
- Hva skjedde? - Jeg og Pope...
...lette etter en ny bil ved Durham.
Jeg hørte skyting og så ham-
-bli jaget av en masse skitters.
Vi løp, men en mech skjøt og traff bakken like ved oss.
Pope falt.
Jeg løftet ham opp og løp så langt jeg orket.
- Han må få hvile nå. - Godt å ha deg tilbake.
- Hva med ham? -Dehydrert...
...med hjernerystelse, men jeg ser ingen alvorlige skader.
Så han klarer seg?
Han bør våkne om et par timer.
Kall på meg da, men som du vet...
Weaver har førsteprioritet, ja.
Familien min pleide å feriere på Nantucket.
Jeg hadde aldri sko på meg.
Jeg elsket sollyset der.
Varmt og deilig.
Pleier du å drømme om hvordan det var-
-før alt dette?
Vrient å drømme når man ikke sover.
Jeg har aldri sovet så godt som nå.
Frokost.
Takk.
Jeg er sulten hele tiden.
Det er ikke særlig mye, er jeg redd.
Det begynner å bli lite av alt.
På tide å dra på matjakt?
- Vi skal dra snart uansett. - Hvor skal dere?
Jeg vet ikke. Jeg får ikke vite noe.
Skyldes det piggene?
Jeg får vel venne meg til det også.
Det er ikke så gøy å bli kalt for barberbladrygg eller kleshenger.
Er det det de kaller oss?
Ikke rett ut, men ja.
Men det er ikke utelukkende dårlig,-
-har jeg innsett.
Jaså?
Det er så merkelig.
Jeg kan høre nesten hva som helst.
Som hva da?
De snakker om at generatoren ikke har tilstrekkelig med drivstoff,-
-og at kaptein Weaver ligger i koma. Jeg antar at du også hører det.
Jo, iblant.
Da jeg kikket ut gjennom vinduet,-
-så jeg detaljer jeg ikke har merket før.
Og så har vi dette.
Du må innrømme at det er stilig.
Karen, sett den ned.
Hva er det som skjer?
- Jeg vet ikke. - Jeg kan føle følelsene dine.
Det gjør jeg også-.
Hva i helvete?
Hva har du gjort med henne?
Karen. Karen.
Hva har du gjort med henne? Ben.
Hei. Alt i orden?
- Ja, jeg tror det. - Sett deg.
- Hva gjorde han? - Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke, vi bare...
Vi snakket, og så...
Og så kjente jeg forbindelsen.
- Jeg ble så redd, Hal. - Det går bra.
Det er ganske enkelt.
Vi pumper inn kaptein Weavers blod i beholderen-
-og varmer det opp til 41 grader,-
-hvilket kan drepe alt i blodomløpet.
Så pumpes det til neste beholder,-
-der blodet kjøles ned til 37 grader.
Så går det tilbake til kroppen.
Hvor lang tid tar alt dette?
- Omtrent 8 timer. - Han kan være død innen da.
Hvis vi kan stoppe mikrobene-
-før de angriper blod-hjernebarrieren, kan vi trolig redde ham.
Weavers kroppstemperatur?
Fortsatt 36 C*.
Hold ut, kaptein.
Nå kan vi bare avvente.
Kan jeg få snakke med deg?
Jeg vil bare be om unnskyldning.
- For hva da? - Fordi jeg var så påståelig.
For alt sammen.
Det er ikke noe å henge seg opp i.
Når dette er over, kan vi snakke ut.
- Men nå må jeg jobbe. -Selvfølgelig.
- Den stoppet. - Nei.
- Det er generatoren. - Hjelp ham med pustingen.
Tom, dere må kjøre pumpene manuelt.
Det trenger ikke å gå fort, men med jevn fart.
Vanntemperaturen da?
Den burde holde på varmen til vi har strøm igjen.
- Jeg har en generator. - Start den.
- Klar. -Kjør!
- Vi fant storgevinsten. - Diesel?
Tre tønner diesel,-
-to tønner bensin, tre fat med olje...
...og en masse viftereimer. -Bra jobbet.
Det er mer å hente, men vi fikk ikke med oss mer.
Jeg hadde nesten gitt opp,-
-men min far har alltid sagt...
Få dieselen bort til generatoren.
- Ja, sir. - Jeg skal finne Jamil.
Hva står på, Hal?
Jeg har lett etter deg overalt.
Vi må hjelpe henne på noe vis.
- Karen? Hva snakker du om? - Hun er ille ute...
-...hvis vi ikke gjør noe. - Nei. Vi er ille ute...
...hvis vi ikke gjør noe med henne.
Det er Ben.
- Helvete heller. - Hva da?
Det er forbindelsen hans til skitters.
Piggene lyser, og han har gjort noe med Karen.
Hva prater du om?
Han prøver å rekruttere henne-
-for den skitteren han hadde med seg.
Jeg kom inn i rommet,-
-og de holdt rundt hverandre.
Og piggene deres lyste.
- Hvor er Ben nå? - Vet ikke.
Du må finne ham. Det er han som er i fare.
Du må stole på meg.
Ditt skift er over, Jon.
Jeg overtar nå.
Ja visst.
Hva gjør du?
Vi skal ta en liten jenteprat.
Jeg forstår ikke.
Jeg tror at du gjør det.
Jeg tror at du forstår det svært godt,-
-så slutt å leke med meg.
Ærlig talt...
- Det handler vel ikke om Hal? - Jo...
...det handler om Hal.
Og om Ben.
- Og Tom Mason.
Det handler om 2. Massachusetts og hvordan du skal dra-
-og la oss være i fred.
Så nå er det oss, Maggie?
Uskyldige, lille Maggie, med et hjerte av gull?
Jeg syns faktisk synd på deg.
Du har skjermet deg selv så lenge-
-at du ikke kan slippe noen innpå deg lenger.
Du gjør det samme med Hal,-
-for du synes ikke at du fortjener ham.
Og vet du hva?
Du har rett.
Jeg pleide å tenke på hvordan alle sa at Popes bande behandlet deg dårlig,-
-men du trivdes bedre hos dem-
-enn noen andre i ditt ynkelige liv.
Du kjenner meg ikke.
Jeg tror jeg gjør det.
Vet du hva?
Livet med Pope og gjengen hans...
...kan ha vært det livet du fortjener.
Karen? Hva skjer?
- Er alt bra med deg? - Jeg tror det.
- Hun stormet inn... - Vi må hente dr. Glass.
Nei, hun sa at ingen stoler på oss.
Hun prøvde å skyte meg, Ben.
Vi er ikke trygge her.
Hvor skulle vi noensinne være trygge?
Jeg vet om et sted-
-der vi kommer til å bli akseptert.
Men da må vi dra vår vei.
Denne veien.
Hvor? I hvilken retning?
Der.
Ben.
Dere blir med meg.
Nei, vi må dra nå.
Det er for vårt eget beste og for deres.
Det får pappa avgjøre.
Sett opp farten, begge to.
Jeg er lei for det.
Alt i orden.
Kommer han til å klare seg?
- Ja. - Synd at det skulle ende sånn.
Jeg hadde vært nødt til å dra før eller senere.
Jeg elsket broren din en gang.
Veldig høyt.
Ja.
Jeg tror nok han elsket deg også.
- Men... - Jeg vet det.
Klar?
Ja.
- Så det fungerer? - Trolig.
Han puster på egen hånd.
Kroppstemperaturen er normal igjen.
Det var godt å høre.
Men han er ikke utenfor fare ennå.
Vi vet ikke hvilke skader han fikk.
Jeg håper at vi har drept det som forårsaket alt sammen.
Nå får han ta over.
Vi har brensel for noen dager til,-
-men vi må få tak i mer mat.
Da bruker vi mer drivstoff, og vi har lite ammunisjon.
Folk klager på hygienen og lurer på når vi skal dra.
De er i panikk over rykter om at skitters er på vei.
Du.
Vi kommer gjennom dette sammen.
Jeg vet det.
Dr. Glass.
Ufattelig.
Hører du meg, kaptein?
La være å snakke. Vann, Lourdes.
Vent litt.
Små slurker, kaptein.
Jeg vet.
Hvordan...?
Det er komplisert.
Hvor mye drivstoff har vi brukt for å redde mitt sørgelige legeme?
Det var verdt hver eneste liter.
Ga du ordren?
Noe i den retningen.
Vi skal ta en prat når jeg er frisk.
Det ser jeg fram til.
Unnskyld.
Pope er våken og spør etter deg.
- Greit,jeg kommer. - Han sier at det gjelder liv og død.
Du har mye å sette deg inn i. Jeg kommer snart.
La være å røre på deg.
Mer vann?
Pope?
Vi må stikke herfra. Med en eneste gang.
- Ro deg ned. - Hva er det?
- Du er jo i sikkerhet. - Jeg er ikke i sikkerhet.
Ingen er i sikkerhet.
De er på vei hit.
Hvem da?
Fiskehodene. De leter etter dere.
De er ute etter din sønn, Ben.
Hvorfor akkurat Ben?
Jeg ble overmannet-
-og stirret et fiskehode rett i øynene,-
-som ville vite nøyaktig hvor dere befinner dere.
Vi?
Hvordan visste den at du kom herfra?
- En jente med tøyler sto for praten. - Hvilken jente?
Blondinen sønnen din likte så godt.
- Karen? - Ja, henne.
Jævla skummelt. Det var som om hun rotet rundt i hodet på meg.
- Hvorfor vil de ha Ben? - De snakket om...
...at han inngår i et skitter-opprør.
Hvor lenge siden var det?
Jeg fant deg for to dager siden.
Bli hos henne. Ben?
[Norwegian]